Imperiet

Medlemsländer
Anteria Marodo Guláma Aiduloz Ursardia Tickaaret Koradien Shazmark Ketala(Omstritt)

Samhälle
Imperiet har alltid varit ett ganska kraftigt etablerat klassamhälle, med en lång rad av adelssläkter och kungligheter som härstammar från de olika provinserna. Imperiet styrs utav ett Högkansli. De som sitter i Högkansliet har ärvt sina positioner och deras barn kommer att ärva deras. Positionen som Högkansler, tidigare kallad Kejsare i provinsen Anteria, är också ärftlig och hålls just nu utav Rita Intari. Det har ibland skett att personer ur Högkansliet har avlidit utan någon arvinge. Om inte denne har utsett en arvinge på sin dödsbädd så väljer Högkansliet ut en ny medlem.

Klass samhället är indelat i fyra klasser,
 * Arbetare där bland annat bönder och tjänare finns
 * Handlare, den ekonomiska eliten, deras status är direkt beroende av deras kassa
 * Akademiker, Lärda och uppfinnare.
 * Aristokratin, Adel och höga tjänsteinnehavare

Alla val och beslut i landet görs av Högkansliet. Högkansliet består utav 13 medlemmar inklusive Högkanslern. Högkanslerns röst utgör alltid större del än Högkansliets. Man kan säga att Högkansliet egentligen fungerar som ett typ av råd till Högkanslern. Högkansliet fyller också i vissa fall rollen som högsta domstol i de fallen ett väldigt allvarligt brott mot Imperiets bästa skett. I dessa fall fungerar Högkanslern som domare och Högkansliet som en typ av rådgivande hand i fallet. Den åtalade har, i stort sätt, ingen talan.

Brott i mindre städer och brott av mindre grad tas om av olika typer av domstolar. I byarna sköts det oftast direkt av Imperiets ditsatta lagmästare. Hen agerar då domare, åklagare, försvarare och utredare. All brottslighet som sker rapporteras till lagmästaren. I större städer befinner sig oftast en Arium. Ariuma är i stort sätt en domstol. I Ariuma sitter det tre domare som dömer de mer allvarliga brotten som begås i staden. Mindre allvarliga brott tas helt om hand om av stadens garde och dess högsta befäl. Straffen för olika brott är väldigt olika från stad till stad och by till by då det är lagmästaren som bedömer straffet.

Handeln i Imperiet är hårt reglerad utav Imperialistiska Handelsgillet. All handel som sker i Imperiets större städer är direkt översedd utav Handelsgillets övervakare, och avtal görs för att handeln ska främja Imperiets bästa. I de mindre städerna och byarna behöver handelsmännen ett skriftligt tillstånd från Imperialistiska Handelsgillet som klargör kraven och avtalet. Lagmannen i byn samlar in skatten som handlaren behöver betala. Handeln i sig sker med Imperiska Marker eller i vissa fall ren byteshandel.

Adelstitlar
Högkansler -ers majestät

Högadel -ers höghet  Lågadel -ers nåd
 * Duce
 * Marchese
 * Conte
 * Visconte
 * Barone
 * Cavaliere
 * Nobile

Kultur
På grund av Imperiets otroliga storlek så har den en väldigt spridd kultur. Mycket av de olika provinserna har likheter men i det stora hela är kulturen i landet väldigt spridd. Dock är dess grunder i olika provinserna väldigt lika. Imperiet har ett väldigt märkbart klassamhälle och detta speglar sig väldigt starkt i kulturen. De rika lever väldigt rikt och har ofta tillställningar och fester som bjuder in deras nära och ibland kära till att dela på allt de kan köpa för pengar. Adelsläkterna i Imperiet är ofta väldigt stora och utbredda. Att upptäcka att man har släktband med någon man aldrig träffat förut är ingenting ovanligt.

I de lägre skikten av samhället ser det lite annorlunda ut. Storstäderna har ofta flera områden där fattigdomen syns väldigt tydligt. Många av de fattiga i Imperiet lever på gatorna i storstädernas slumkvarter. Där har en helt egen kultur tagit form. En kultur mycket baserad på heder i ord snarare än i papper. Ett Imperialistiskt Handelstillstånd i slummen betyder inte alls samma sak som den gör i de finare handelsdistrikten. Dock ska man inte kalla större delen av Imperiets befolkning för fattig. Väldigt många lever fortfarande i byar och på gårdar runt om landsbygden och har det väldigt bra. Fler och fler söker sig dock in till staden för att finna lycka och rikedomar. Tyvärr ofta till stor besvikelse.

Vetenskapen har fått ett starkt fäste inom Imperiet och betraktas idag till stor del som en typ av kultur. Uppfinnare, forskare, vetenskapsmän och dylika har fått en stor och stark plats i samhället. Att äga olika av de senaste uppfinningarna från en känd vetenskapsman är en stor statussymbol i samhället. Den industriella revolutionen har fått sin början, i liten skala i alla fall. Fler och fler flyttar in till städerna för att söka jobb och vetenskapen är på väg framåt. Adelssläkterna i Imperiet har gått in i lite av en Upplyst period. Det är både respekterat och fint att vara kunnig inom vetenskap, musik, filosofi och andra kunskapsområden.

Kläder, Föremål och Utseende
Precis som sin spridda kultur så är Imperiets smak i kläder och utseende väldigt spritt. Det varierar stort ifrån provins till provins. En ska är klar. Det har länge varit populärt att visa sin rikedom inte bara i kläder och föremål man äger utan även i vad för typ av teknologi och uppfinningar man innehar. En adlig i Imperiet som förlorat sin arm i strid skulle mycket väl ha kunnat hitta en vetenskapsman som har monterat dit en protes arm driven av ångtryck.

Men Imperiet har tagit väldigt stor influens från de två Orchforten som ligger innanför deras gränser och detta visar sig i kulturen och föremålen som cirkulerar kring Imperiet. Det är betydligt mycket vanligare att en medborgare i Imperiet äger någonting som har en tekniskt avancerad funktion än någonting som till exempel har en magisk egenskap.

Militärmakt
Imperiets militärmakt är allt annat än liten. De har legat i krig till och från i århundraden och har under denna tid utvecklat en otroligt vältränad och disciplinerad armé. Imperiet lägger mycket vikt i sin militär och den är respekterad genom hela landet. Att vara med i den Imperialistiska Armén är någonting som ses som högst nobelt och bra. Armén består till stor del utav infanteritrupper. Många sedan ett par decennier tillbaka utrustade med musköter av olika former.

En trupp som utmärker sig för Imperiet är en del av deras kavaleri. Deras Dragoner. Infanterisoldater som red till häst med musköter, dock tränade att slåss lika väl på sina egna fötter som på en hästrygg. Sedan upptäckten av vad man kan göra med ångkraft har dragonerna utvecklats ännu mer. Vissa kompaniers soldater och officerare utrustas numera med ett implantat som gör det otroligt mycket lättare att sikta på långa avstånd. Vissa av hästarna utrustas även dom med bepansring i lätt form.

Imperiet har också vid flera tillfällen hyrt in en infanteritrupp från orchfortet Nam Kûtoz. Infanteriet från Nam Kûtoz är både respekterat och fruktat genom hela Sanctera. Dess stora orcher har flera gånger kallats för vandrande fort. Detta på grund utav de otroligt många och stora modifikationerna som gjorts på de stora Orchforten utav de mindre. Orcherna från Nam Kûtoz är mer maskin och ånga än vad den är orch.

Historia
Imperiet bildades när landet Anteria slöt en pakt med det angränsande landet Koradien för att stärka sin position mot de barbar stammar som hotade Anterias gräns från söder. Tillsammans med Koradien så intog Anteria hela det södra området av kontinenten som tidigare bara bestått utav mindre riken och enade dem under en fana. En tid efter detta beslutades det att det vore för alliansens bästa att länderna styrdes av ett gemensamt råd.

Så bildades Högkansliet och Imperiets era fick sin början. Imperiet delades in i olika Provinser. De provinserna är idag: Anteria, Koradien, Tickaaret, Schazmark, Ursardia, Guláma, Aiduloz, Marodo. Alliansens beslut att samarbeta under en fana och ett råd var inte välkommet i alla provinserna. Framför allt Tickaaret och Marodo ställde sig kraftigt mot detta samarbete men med tiden lade sig även dessa protester och de fann sig i sin position.

I flera år levde Imperiet rikt och utan krig. Detta varade i flera decennier innan Imperiets dåvarande Högkansler Aaron Theodis började sin kampanj för att driva Imperiet till sin sanna form. Ett Imperium från kust till berg. Detta började med att Imperiet skickade in större delen av sin armé i landet Karlheim. Karlheim var landet som stod mellan Imperiet och resten av kontinenten Sanctera. Ingenting kunde ha förberett folket i Karlheim på vad som kom. Landets försvar föll för Imperiet nästan omedelbart Karlheim beslutade att kapitulera för Imperiet och istället ansluta sig till dess rike.

Imperiet drog fram som en flodvåg genom Sanctera. Lade rike efter rike under sina vingar. Efter nästan ett århundrade av krig och marsch stod i stort sett hela Sanctera under Imperisk fana. Efter detta stod imperiet i ännu en gyllene tidsålder av fred och rikedom. I alla fall i Anteria och Koradien. Resten av riket föll, i alla fall de nedre skikten av samhället, i fattigdom. Mycket sades om Imperiets styre i Anteria men lite gjordes åt det.

Högkansler Aaron Theodis satt kvar på sin post i över 35år. Han avled vid 78 år ålder. Hans efterträdare blev ett svårt val. Aaron hade inga barn överhuvudtaget, och då enligt Imperiets regler, ingen arvinge till platsen som Högkansler. Aaron valde därför en efterträdare på sin dödsbädd, detta blev Júhan Intari, en av hans närmaste rådgivare. Júhan var ett väntat val som arvinge bland folket, men inte allt för populärt bland Högadeln inte heller bland de andra Kanslererna.

Júhan lämnades med ett rike i totalt kaos. De fattiga ställde sig mer och mer emot Högkansliets beslut och lagar. Detta resulterade i Kribergs massakern. Utanför Júhans sommar residens i Perodien samlades en grupp motståndare till Imperiet och krävde att Júhan gjorde någonting åt situationen i Imperiet. Vad exakt som hände efter att dessa kravs hade ställts, eller om de hann ställas, vet ingen. Júhan beordrade en omedelbar avrättning av samtliga människor som motsatte sig Imperiet på platsen.

Detta startade den revolution som resulterade i bildandet av Unionen. Det som hände vid Kriberg spred sig snabbt genom Perodien. Folket hade blivit trötta att böja sig för Imperiets vilja och ställde sig nu upp för sin sak. Perodien gamla, men goda, relationer med landet Viidmark vaknade igen.Viidmark och Perodien var startpunkterna och centrumen för den revolution som bröt ut i Imperiet. I Perodien mördades Imperialistiska soldater i sömnen av Perodisk milis som tagit beslutat att ta sig ur Imperiets klo en gång för alla.

Imperiet slog snabbt bort de rykten som spred sig igenom världen. Att Imperiet hade en revolt på halsen och att de snart skulle fälla hela riket. Revolten spred sig från land till land. Snart var Karlheim, Perodien, Taskilijen, Ketyria och Viidmark fria länder. Vid detta tillfälle, utom Imperiets räckhåll, bildades Unionen. Länderna började samarbeta. Alla med samma mål, att fria Sanctera från Imperiet.

År 487 i den Fjärde eran anses vara början på det Första Kriget med slaget i Raktápasset. Ett pass mellan två gigantiska bergstoppar i Viidmark. Imperiets sista utpost mot den nybildade Unionen blev här helt överrumplad av kraften hos Unionens enade trupper. Imperiet tog detta som en direkt krigsförklaring och gick till attack mot Viidmark. Detta gick dock inte som planerat. På andra sidan Raktá passet stod Viidmark, Perodien, Taskilijen, Ketyria och Karlheims enade trupper. Någonting som Imperiet inte alls var beredda på.

Kriget varade i ett knappt årtionde och avslutades när Imperiet gav upp kampen om Viidmark efter att Unionens till synes annorlunda krigföring hade vunnit dem sitt land tillbaka. Istället för att bara mötas i stora slag använde Unionen en taktik som inte skådats av Imperiets stora trupper tidigare. Istället för att attackera Imperiets fästen och läger såg de Unionen till att det inte kom fram mat eller andra förnödenheter till Imperiet. Ett namn på detta krig i Imperiet är Svältkriget.

Efter detta följde ett par decennier av krigsvila. Imperiet gav upp sitt försök att ta tillbakaViidmark utan tog istället under fredstiden ett starkare fäste i Ketala. En provins som täcker hela den Ketala bukten som går in i landet från Sancteras östra kust. Det var en provins som Imperiet var väldigt måna om att hålla.

Det Andra kriget fick sin början när Unionen startade ännu en revolution, den här gången i provinsen Ketala. Unionen hade både stöd och motstånd ifrån Ketalas invånare. Imperiets svar på detta var en fullskalig krigsförklaring. Imperiet satte in i stort sätt alla trupper i de närliggande provinserna för att motarbeta Ketalas revolution och Unionens försök att lägga Ketala under sin fana. Det blev ett långt krig, täckt av förräderier. Många invånare i Ketala visste inte vilken sida de skulle ställe sig på. Imperiet förstod snabbt att de inte kunde lita på någon allierad i Ketala.

Imperiet hyrde också in en grupp som inte använts i krig på flera årtionden. Innanför Imperiets gränser ligger två av de stora orchfolksklanernas fort. Ash Kûtoz och Nam Kûtoz. Ett av dessa forten specialiserar sig på att modifiera de stora orchfolken till oigenkännlighet. Dessa modifikationer har gjort att orchfolken tål ohyggligt mycket mer och har ofta diverse vapen fastsvetsade direkt på armarna. Detta har gjort att orchfolkens infanteritrupper har blivit bland de mest fruktade genom hela Sanctera. Dock stod det efter detta krig klart att orchfolken inte är ämnade att slåss till sjöss.

Kriget bestod nämligen till stor del utav sjöslag. Inte den stora havstypen, utan mindre båtar gjorda för landstigning. Ketala är en provins med många öar, sund och vikar. Detta resulterade i att Imperiets vanliga strategier och taktiker visade sig vara något mindre effektiva i denna situation. Unionen hade en stark frammarsch och fick tillslut mer och mer av Ketalas befolkning på sin sida. Inom knappa två år stod större delen av Ketala under Unionens fana. När Ketala och Unionens enade trupper slagit sig samman insåg Imperiet att det inte skulle gå att vinna tillbaka Ketala. Inte i det här kriget.

I dagens läge är Imperiet i fred. En vapenvila skrevs på mellan Imperiet och Unionen och den vapenvilan har nu varat i nästan 50 år. Imperiet tar väl hand om sin befolkning, skulle vissa säga, medan andra påstår att de kastar sin befolkning i rännstenen. Imperiet i dagsläget är ett splittrat, men välmående land.